On suvivirren aika, oppilaat ja opiskelijat saavat pääosin tällä viikolla vuoden työstään arvioinnin, siitä miten ovat suoriutuneet heille annetuista tehtävistä. Osalla opintonsa päättävillä on aika siirtyä uuteen opinahjoon, kun toisilla se kenties on työpaikan hakemista.
Monille kevät ja kesän alku tuo pysyvästi muutoksia, on siis otettava uusi askel elämässä.
Muutoksista tuskin me kukaan jäämme osattomaksi. Valitettavasti olemme koko yhteiskuntana muutoksen kourissa monella tapaa. Hyvinvointialueet ovat aloittaneet toimintansa, joiden tarkoituksena oli ”vastata toimintaympäristön muutoksiin ja turvata yhdenvertaiset sosiaali- ja terveyden huollon palvelut”.
Sote-uudistukselle asetettiin suuria odotuksia myös paikallisesti todeten kuitenkin jo suunnitteluvaiheessa, että kerralla näin suurta uudistusta ei saada kuntoon, vaan sitä joudutaan matkan varrella korjaamaan ehkä useaankin otteeseen. Nyt kuitenkin korjaaminen tehdään maan hallituksen sanoittamana ja toimesta supistamalla hyvinvointialueiden rahoitus kestämättömälle tasolle.
Rahoituksen supistaminen on johtanut siihen, että hyvinvointialueet joutuvat karsimaan kovalla kädellä niitä palveluja, joita hyvinvointiyhteiskunnan tulee tarjota. Olemme valitettavasti jo nähneet alkua siitä, miten ikäihmisten hoivapaikkoja supistetaan, hyvinvointipisteitä lakkautetaan ja palveluja supistetaan tai ne etääntyvät yhä kauemmas. Näin valitettavasti tapahtuu Pohjois-Pohjanmaan hyvinvointialueellakin.
Oli surullista olla toteamassa Yli-Iin hyvinvointipisteellä, kuinka sieltä vietiin jo kalusteita ties minne ja nähdä ihmisten surulliset ja vakavat ilmeet siitä, että palvelut karkaavat yhä kauemmas hyvinvointipisteen sulkeutuessa 1.8.2024 alkaen. Esimerkiksi Yli-Tannilasta matkaa kertyy Kiimingin hyvinvointikeskukseen yli viisikymmentä kilometriä. Tuo m
![Risto Päkkilä, Yli-Ii.](https://www.rantapohja.fi/wp-content/uploads/2023/10/RistoPakkilakolumni-300x300.jpg)
Risto Päkkilä.
atka täytyy tehdä omalla autolla tai taksilla, kun julkista liikennettä ei ole.
Voimme jokainen pohtia mitä maksaa, kun lähtee hoidattamaan itseään hyvinvointikeskukseen ja toteutuvatko yhdenvertaiset palvelut. Mahdollinen julkisen liikenteen tasataksa ei paljon auta.
Tiedän, että joku pahoittaa mielensä ja ajattelee että itsepä on asuinpaikkansa valinnut ja aivan oikein – niin on valinnut ja siihen lienee myös omat syynsä jokaisella. En usko kuitenkaan, että etäämmällä asuva ikäihminen tai lapsiperheen arkea pyörittävä vanhempi on vaatimassa kaupungin keskustan palveluja, mutta mielestäni peruspalvelut kuuluvat kuitenkin olla inhimillisellä etäisyydellä saatavilla myös Oulussa. Kaikkia ei DIGSOTE ratkaise etenkin, kun ottaa huomioon koko väestön ikärakenteen ja tietoliikenneyhteydet.
Olemme kaukana ”yhdenvertaisista palveluista”! En tiedä miten asiat voivat unohtua ja muuttua hallituksen värin muuttuessa, kun muistetaan miten kaikki vannoivat sote-uudistuksen tarpeellisuuden puolesta.
Toivottavasti tämä alueita eriarvoistava kurmuuttaminen loppuu ja suodaan peruspalvelut lupauksien mukaisesti ja yhdenvertaisesti. Virheellisiä päätöksiä voidaan myös korjata.
Toivotan kaikille viisautta päätöksentekoon ja inhimillisyyttä toisiamme kohtaan sekä hyvää kesän aikaa.
Risto Päkkilä, kaupunginvaltuutettu, Keskusta